117 pkr
Rooma impeerium sirutas end Aafrika kõrbest
kuni Kaspia mereni.
Kuid kõige kaugem, kõige metsikum maa-ala,
asus Põhja-Britannias.
Sel vaenulikul maal kohtas Rooma armee raevukat vastupanu
Piktide nime all tuntud rahvalt.
Kasutades ära sissisõja taktikat ja maastikku iseärasusi,
sunniti võõrvallutajad peatuma.
Väljapääsmatu olukord kestis pea 20 aastat.
Nüüd on andnud Rooma käsu lõpetada ummikseis
ükskõik, mis võimalikul moel.
Minu nimi on Quintus Dias.
Ma olen rooma sõdur.
See ei ole minu loo ei algus ega lõpp.
2 nädalat varem
INCH-TUTH-IL Kõige põhjapoolseim garnison
Kaks aastat piirialal.
See on paik maailma perseaugus.
Maa ise soovib meie surma.
Centurion Dias, siin on liiga kuradi külm, et seista vahipostil.
Polegi minu vahikord. Mõtlen, mis meid seal ootab.
Patrull saabub alles koidikul. Võta aega uinumiseks.
Mida kauemaks me siia jääme, seda enam külm ja niiskus meie kontidesse hiilib.
Ja vihm nõelamas teravate külmade põhjatuultega.
Sellal, kui meie kaotame vapraid mehi gangreeni ja külmumise läbi,
saadab Pikti kuningas Gorlacon
oma sõjasalku piirialale ootamatuteks pealetungideks.
Härrased. - Õhtust, sir.
Külm öö ootab ees.
Minu isa uskus, et tõeline oskus Iüüa oma vaenlast
tähendab tunda teda paremini kui iseennast.
Ma tunnen oma vaenlast hästi.
Nad panustavad ainult oma tugevusele, mitte ei lange avatud võitlusele.
Selle asemel nad näpivad arme, kuni meie veritseme,
peitudes varjudesse nagu loomad,
rünnates tugevalt ja kiirelt, et siis öösse tagasi tõmbuda.
Koidikul loeme kokku oma kaotused ja külvame maa oma surnutega.
See on uut tüüpi sõjapidamine. Sõda ilma autundeta, ilma lõputa.
Tulge aga! Tulge aga!
Marcus, teade Agricolale!
Avada värav, kähku!
Kiirusta, sõdur!
Gratus. - Päästa end.
Keri põrgu!
Me tapame nad kõik.
Temast tõuseks meile kasu. Võtame ta kaasa.
Virilus! Virilus!
YORK Üheksanda leegioni garnison
Võitis.
Veel kord!
Küllalt!
Andsid mulle hea lahingu, nüüd joo koos minuga.
Septus, rohkem õlut.
Veel kord, Virilus.
Sa oled täis. Ohtlikult täis.
Ja mitte eriti mõistlik.
Kas kümnest korrast ei piisa, et end lööduks tunnistada?
Ole sa neetud! Veel kord!
Üks veel!
Septus, sina oled kohtunik. Ja jälgi mu külge.
Virilus! Virilus! Virilus! - Sa alistad ta.
Virilus. Virilus.
Halb kaotaja.
Septus?
Mida te ootate, kas käsku?
Anname raiskadele!
Neetud, see muudab mehe kähku kaineks!
Millal inimesed õpivad, et Üheksandaga ei plõksita?
Mõni ütleks, et see on kohatu, et sa jood koos leegioni meestega.
Septus, mu vana sõber, nad unustavad, et mina olengi mees leegionist.
Sõdur, kas sa oled võidelnud? - Võitlemine on mu töö.
Mul on teadaanne sinu kindralile.
Nüüd näita mulle suund, enne kui lasen sind piitsutada.
Kes sa oledki?
Ma olen kuberner Agricola isiklik käskjalg.
Ma soovitan sul hobuse seljast maha ronida ja anda mulle see teade,
enne kui mina sind piitsutada lasen!
Kindral, sir! See teeb mulle au.
Kõik puhkused on tühistatud.
Agricola mobiliseerib Üheksanda. Me läheme sõtta, Septus.
Teavita vanemsaadikuid laager hülgama ja sea mehed valmis.
Vabandage, kindral, sir... - Viid teate Agricolale tagasi.
Ütle talle, et oleme lahinguvalmis tunni aja jooksul.
Just nii, kindral.
Siga!
Aeg on surra, roomlane.
Aeron.
Gorlacon. Ta oli talunik, enne kui ta naine tapeti.
Seejärel pani ta käest adra ja haaras mõõga.
Ta muutis piktide sõjataktikat. See toimis.
Ta muutis hoovuse suunda, nii tehti temast kuningas.
Ma ei alistu!
Mis kavatsused on Agricolal minu inimestega?
Ole sa neetud, pikt! - Millal ta alustab põhjas pealetungi?
Ma olen rooma sõdur! Ma ei alistu!
Tunne oma vaenlast, mu poeg.
Rooma karistab sind selle eest.
Sind enne, tsentuurio.
CARLISLE
Britannia kuberneri Julius Agricola staap
Mind ei huvita, kuidas sa seda teed, aga hävita nad.
Ja too Gorlacon enne, kui istume võllas.
Kuberner, teie olete poliitik, mina lihtlabane sõdur.
Aga mitte nii lihtlabane, et ma ei näe, kuidas te otsite tagasiteed Rooma.
Mu hing ihaleb Rooma järele. See koht siin on ambitsioonide surnuaed.
Samuti meeste.
Ma ei ohverda enda mehi selleks, et olla etturiks teie mängus.
Või nii.
Räägime avameelselt, kindral.
Britannia vallutamine oli avantüür.
Ühe julge löögiga me võiks seda kõike muuta.
Üheksanda leegioniga sinu juhtimise all, me suudame oma vaenlase purustada.
Sina ja su mehed võiksid erru minna koos rikkuse ja auga.
Minu meestel on au piisavalt.
Piisavalt, et jätta täitmata otsene korraldus?
Nojah...
Et tappa madu, tuleb alustada tema peast.
Ma pean Gorlaconi kõige pealt leidma.
Selleks puhuks on mul kedagi erilist mõttes.
Kindral Virilus, saa tuttavaks, Etain - minu Brigantia jäljekütt.
Temalt ei tule ühtegi sõna aga suudab jahti pidada üle igasuguse maastiku.
Ma vannun, temas pesitseb hunt.
Ma vabandan teatraalsuse eest aga see oli vajalik oma seisukohtade tõestamiseks.
Orjad on väärtusetud. Usaldus on hindamatu.
Ma ei tea, kas temaga võidelda või...
Ta on tumm, mitte kurt!
Mul on omad piilurid. - Mitte temasugust!
Ta tunneb pikte. Tunneb nende teid, tunneb nende peiduurkaid.
Ta juhatab sind mägedesse.
Mida ta passib?
Ta on sind kogu õhtu jõllitanud. - Jah, ma märkasin.
Ta ei saa sinult silmi.
Tule nüüd siia.
Ta on kõnevõimetu, sa napakas.
Tal puudub organ suus, sa loll. Ma ei roniks liiga lähedale.
Puudub keel, kui sobilik, siis on tal... selle jaoks rohkem ruumi.
Ole ettevaatlik.
Ma arvan, et see oli pikti keeles "keri perse".
Ta peab olema väärt jäljekütt, kui ta su riista üles leidis.
Ma pean seda armastuseks.
Oleks pidanud seekord krantsiga üritama.
Raporteerige.
Kolm pikti ratsanikku ja põgenev vang.
Tegemist võib olla roomlasega.
Tsentuurio Remus, võtke kolonni!
Püsi maas! Püsi maas!
Püsi maas!
Me ei pigista temast midagi.
Me ei saa võtta teel olles vange. Sa tead mida teha.
Nupp või paat?
Nupp.
Mina võitsin.
Vabanda, mees. Käsk on käsk.
Kuule?
Jumal tänatud, et te mu leidsite.
Mitte jumalaid ei pea sa tänama. Vaid teda.
Etain, meie piktide jäljekütt. Tema sinu leidis.
Mis su nimi on, sõdur?
Ma olen Quintus Dias.
Inch-tuth-ili maa-ala garnisoni kapteniabi.
Vabanda, et me sinna varem ei jõudnud.
Kas teie olete vabastuskolonn? - Mitte päris.
Mina olen Titus Flavius Virilus, Üheksanda leegioni komandör.
Tulime otsima vastupanu.
See teil õnnestus.
Kindral. - Tsentuurio Dias.
Näed nüüd välja nagu roomlane. Kuidas sa end tunned?
Haavad ja verevalumid, sir. Ei midagi, mida aeg ei paranda.
Mõnikord on arme, mis jäävad silmale nähtamatuks.
Sa põgenesid Gorlaconi haardest,
aga ma pean paluma, et sa tuleksid koos meiega lõvikoopasse tagasi.
Etem on taas astuda võitlusesse, kindral.
Räägid sõdurile kohaselt. - Gladiaator.
Minu isa oli Scipio Dias.
Ma mäletan teda võitlemas, mis tagas talle vabaduse.
Ta oli hiilgav.
Ta õpetas mind võitlema, millal valida oma lahingud.
Tule tutvu meestega.
Septus. - Sir?
Paku sellele mehele jooki. Ta on selle ära teeninud.
Tule ja ühine meiega. Oled joogi välja teeninud.
Tänan teid.
Homme ratsutad minu kõrval.
Äkki õpetad mulle midagi piktide külalislahkusest.
Thax. Bothos. - Sir.
Septus, ma teen oma ringkäiku. - Sir.
Õhtust, kindral. - Ma ei saa neist piktidest sõnagi aru.
Kui nad mind tabavad, olen ma perses!
Ma pole kunagi näinud kindralit, kes oma meestesse nii hoolivalt suhtub.
Treeningutel on ta meie õpetlane, pidustustel meie isa,
auastmelt meie vend.
Ja lahingus on ta jumal, kellel me palume päästa meie hinged.
Kust sa seda lugesid? - See oli kirjutatud sitamaja seinale, sir.
Ilmselt tema enda kirjutatud. - Ta on halastamatu, hoolimatu kaabakas.
Ometigi annaksin kõhklematult tema eest oma elu.
See on lõks!
Kolonn! Ümber formeeruda! Ümber formeeruda!
Eluga! Eluga!
Jalastuda! Hobused keskele!
Tihedalt! Eluga!
Rahulikult, poisid. Kilbile!
Valvel!
Mis iganes sellest udust ilmub, mehed, te hoiate rivi.
Quintus, mine rivi lõppu.
Ütle tsentuurio Remusele las tõmbab kolonni tagasi.
Avada. - Valvel!
Valmistuda!
Valvel.
Rivi korras!
Lahingusse!
Quintus. - Bothos.
Jäid ellu. - See mees päästis mu elu.
Brick, on siin.
Aga kindral? - Ei.
Peame edasi liikuma.
Kas suudad? - Jah.
Aja püsti.
Hakkame minema.
Lahingu kaoses,
kui maapind su jalge all lirtsub verest, roojast, kusest,
ja sisikond ühtemoodi segamini vaenlase ja omadega,
on lihtne paluda lunastust.
Aga need on sõdurid, kes võitlevad ja sõdurid, kes surevad.
Ja jumalad ei saa kunagi oma jalgu märjaks.
Thax. - Jumal tänatud, et mõnigi meist jäi ellu.
Veel kedagi?
Macros, teine kohort.
Leonidas, nooremskaut ja jalaväelane.
Kõik, kes meist järele jäid? - Meid kavaldati üle.
On aeg koju minna.
Peame leidma kindrali surnukeha. Ta väärib väärikamat ärasaatmist.
Kindral on elus.
Tead täpselt? - Ma nägin teda ahelates ära viidamas.
Kuhu suunas? - Põhja.
Siis suundume põhja. - Sa järgned piktidele?
Neil on neis metsades ellujäänute jaoks patrullid.
Samahästi võime kohe kõrid läbi lõigata. - Kindral on elus, see on meie kohuseks.
Kust sina ilmusid? - Köögist.
Hea töö, sõdur.
Mu nimi on Tarak.
Ma ei ole sõdur, ma olen kokk.
Enam mitte.
Krabage mida saate: toitu, relvi.
Loobuge soomusest. Me liigume päevavalgel.
Persse! Küll see Macros alles jaksab.
Ta oli varem maratoonar, enne kui sõjaväkke astus.
Kust sa seda tead? - Me valmistame toitu, me teame kõike.
Varjuge.
Teadsin kohe, et seda mõrda ei tasu usaldada.
Ma tean, kuhu nad kindrali viisid.
Jätkame.
Siit kaudu. Koobas.
Mäkke üles. Roni üles!
Natuke toitu.
Ära söö!
Mürgiseen. Need tapavad su hetkega.
Kogenematu silma jaoks on need kaks ühesugused, mis on ülimaitsev.
Tänan.
Tarak. Assüüria nimi, kas pole?
On.
Aga see pole mu õige nimi. See määrati mulle.
Mis su õige nimi on? - Ma kahtlen su hääldamisoskuses.
See on pärit minu sünnikohast, Hindukuši mäestikust.
Leonidas, õige?
Isa on kreeklane, sir. - Istu lähemale tulele.
Kust sina oled pärit, Bothos? - Mina olen sõjaväest.
See on kõik, mida olen kunagi teadnud.
Mind korjati tänavalt, treeniti, räägiti paremast tulevikust.
Ütle mulle, Bothos. Tunned sa end parema või halvemana?
Macros?
Ma põgenesin oma elu eest joostes Numidiast.
Ei peatunud enne, kuni jõudsin Kreekasse. Seejärel jooksin võidu peale.
Nüüd jooksen jälle elu eest.
Kõik me oleme kodust kaugel.
Sellest pidi kujunema minu viimane teenistuskäik.
Võib siiamaani.
Hoian silma peal talul Tuscanys, kus päike soojendab nahka.
Brick...
Mis nimi see selline on?
Lühend, sir... Ubrickuliusest.
Su ema pidi olema... elutark.
Ta oli üks kuradi koomik.
Jääme siis "Bricki" juurde.
Proovime uinuda. Pean esimest vahikorda.
Kindral. - Kus mu mehed on?
Koos sinu jumalatega.
Reetur!
Ta vastaks su rünnakule, aga ta on kõnevõimetu. Kas tead miks?
Ta oli laps, kui tuli meilt varjupaika paluma.
Tema enda küla oli maha notitud karistusena Rooma seadustele mitte allumise eest.
Hoiatava eeskujuna põletasid nad välja tema isa silmad.
Vägistasid tema ema, kuni ta anus oma surma.
Etaini sunniti pealt vaatama...
...enne kui tedagi vägistati.
Ja lõpuks lõikasid nad välja tema keele, et ta vaikiks igavesti
sellest neetud Rooma impeeriumi armetusest.
Ta põgenes põhja, siis tuli ja palus meilt peavarju.
Me kasvatasime teda ja muutsime ta üheks endasuguseks.
Ja kui temast sai täiskasvanu, saatsime ta teie juurde tagasi,
et teeselda lojaalsust ning tuua sind meie rüppe.
Armee on veel laiali puistatud.
Kui pimeneb, siis siseneme.
Tule.
Läksime.
Brick, Bothos, koos minuga. Ülejäänud jälgige perimeetrit.
Kindral.
Aga leegion? - Ainult mina ja väike osa kohordist.
Perses.
Sa raisk.
Tule juba.
Jätke mind.
Pea suu.
Me vajame kirvest. - Lahkuge!
Me ei hülga teid, sir.
Mis on leegionist järel on teie juhtida. Nüüd minge.
Me peame lahkuma.
Lahku kohe!
Vii nad koju.
See on Üheksanda eest.
Kus on Thax?
Ajasin väikse probleemi jutti.
Mul on kindrali kiiver. Kus ta on?
Me ei suutnud teda vabastada. Läksime.
Tulime kogu maa ilmaasjata!
Persse.
Nägid, mida sa korda saatsid?
Enne kui sured, tea, et selle teo korda saatnud mehed ei ela sinu loo jutustamiseni.
Siis saame asjaga ühele poole.
Sinu roomlastest sõbrad oleksid pidanud teadma, et külm raud ei paindu vaid murdub.
Mida te siis ootate? Kas tunnete hirmu?
Pole teist küllalt meest?
Vaatame, mis puust sa oled... libuhunt.
Edasi!
Peame liikuma edasi, kuniks meil on edumaa.
Üle selle mäestiku?
Milles nad ka ei ebale, me peame jätkama liikumist.
Me suundume edasi põhja.
Aga meie väed asuvad lõunas.
Ja just sealt nad meid otsivadki.
Kuulge... me ei jõua nende eest ära joosta.
Peame neid kavalusega üle trumpama.
Me suundume põhja, juhatame nad valedele jälgedele,
siis pööre tagasi, läände ja lõunasse.
See võib võtta päevi, isegi nädalaid.
Aga me oleme nii sügaval vaenlase tagalas, et see on ainus võimalus jõuda tagasi koju.
Püsti!
Siis kulub see sulle ära, tsentuurio.
Etain, sa oled mu raev.
Saada nende ihud põrgusse ja too mulle nende pead.
Kui piktid sind jahivad, ei peata neid miski.
Nad võivad joosta tunde, ratsutada päevi. Nad vaevu toituvad ja harva magavad.
Etain, nagu huntki, sai jahi- pidamisoskuse emapiimast.
See on osa meeltest, osa instinktist.
Ta oskab lugeda maastikku, leida märke liikumisest,
jälitada tagaaetavat maadligi ja sulgeda tapmiseks püünise.
Nüüd jahib ta roomlasi.
Nüüd oleme meie saak.
Edasi! Mitte seisma jääda!
Seis!
Leo, me peame jätkama liikumist! - Ei. Me vajame puhkust.
Ma ei jaksa enam, ma olen külmunud. - Võtke ta enda hoolde.
Brick, leia varjualune, kus on vähegi tuulevaikust.
Küllalt. Aita mind.
Ta aeglustab meie liikumist. Üks sõna sinu poolt ja ma ajan asja joonde.
Me elame ühtselt või sureme koos... alustades sinust.
Võid seda välja kannatada kui tahad,
aga oma esimesel võimalusel kannan ma kõige pealt iseenda eest hoolt.
Sinu matused.
Kui nad sinerõikaga oma näod võõpavad,
on see midagi enamat kui lihtsalt kaunistus.
See on püha rituaal.
Piktide jaoks tähendab see pigem surma kui nurjumist.
Nende jaoks tähendab see... pole mingit tagasiteed.
Need on parimad mehed, keda ma kunagi olen kohanud.
Kas ma olen väärt neid juhtima?
Mu isa õpetas mulle, et elus kaaluvad kohusetunne ja au kõik muud asjad üle.
Mees ilma sõnata ei ole parem metsalisest.
Ma lubasin kindralile, et viin tema mehed koju tagasi.
See on minu ülesanne.
See on minu kohustus.
Pole paha kreeklase kohta. Läksime.
Jooge, kuni on soe.
Mis see on? - Magu.
Sammal sees on poolseeditud.
Proovi, see on väga hea.
Quintus. Nad kuulsid teda miilide taha.
Mis lahti?
Jookseme!
Siia!
Üles.
Nad tulevad!
Nad lähenevad. - Upita oma perse üles.
Ulata oma käsi!
Pole võimalik!
Perses!
Peame hüppama. - Oled sa segi peast?
Tee seda! - Kuradile.
Ma ei suuda! - Muidugi suudad!
Sa suudad seda!
Ei! Tarak!
Kõik on korras?
Võta käest. - Sain.
Kus on Tarak?
Ma kaotasin ta.
Thax, Macros?
Kaldale.
Tule.
Võta tuunika seljast, see aeglustab meid.
Sa raisk.
Kõndida jaksad? - Jah.
Siis jaksad ka joosta.
Nad jälitasid meid allavoolu.
Väga hea. Kapake aga edasi.
Raisk!
Ta haistab meid. - Neetud nõid. Kuidas tal see õnnestub?
Pole mingit nõidust, ta on jäljekütt. Ta asub meist allatuult.
Mis toimub? - Nad jäävad laagrisse teisel pool orgu.
Nad ei hooli sellest, et neid on märgatud.
Aga seda nad ei oota... meid.
Bothos, hoolitse Leo eest.
Mida te teha mõtlete? - Tasakaalustame ülekaalu.
Läksime.
Quintus!
Kus ta on?
Miks te meid jahite?
Üks teie meestest tappis kuninga poja.
Gorlacon on vandunud võtta pea kõigilt teie meestelt.
Tapa ta ükskord ometi.
Teie sõber, teisel pool jõge, on juba surnud.
Ei!
Las ta veritseb.
Nad võtsid tema kuradi pea.
Bothos! - Neil olid samasugused mõtted.
Nende eesmärk ei ole kaitsta enam oma elu ega riiki.
Nad on vandunud veritasu meie vastu.
Ja nad ei puhka enne...
...kuni me palume neilt... oma surma.
Oled sa valmis laskuma põIvili ja anuma?
Minuga on lõpp. See on lootusetu. - Lootusetu?
Lootusetus on see, millest kirjutatakse laule, millest kirjutatakse luuletusi.
Lootusetus annab ainet legendideks, Bothos. Ja legendina saad sa keppi.
Mida ma pean tegema?
Edasi liikuma, kuniks saame pimedust ära kasutada.
Jumalad on meid hüljanud. Meie võimalused oleme me ise.
Macros. Macros.
Ma ei jaksa enam.
Macros, vähemalt jõuab keegigi meist lõpuni.
Sitapea! - Ära röögi, Macros.
Nad lõpetavad kiiremini, kui sa ei röögi.
Ära jäta mind! Thax!
Thax!
Laske tulla!
Peaksime sellest kohast võimalikult kaugele hoiduma.
Me vajame toitu ja kohta, kus puhata.
Kus kurat me nüüd oleme?
Ma hangin pisut vett. Ole ettevaatlik. - Jah.
Rahu... rahu.
Me ei taha sulle halba.
Kes sa oled ja mida sa tahad?
Brick, mine sisse tagasi.
Mine kohe tagasi.
Jätan ta siis sulle.
Mul ei ole midagi väärtuslikku.
Me ei ole vargad, me oleme sõdurid.
Me vajame toitu ja peavarju.
Meil on haavatu... Ta vajab abi.
Me püüame ainult koju jõuda.
Siin, võta.
Meil ei ole halbu kavatsusi.
Minu nimi on Quintus Dias.
Arianne.
Sa räägid mu keelt.
Ja sina minu oma.
Sa tuled garnisonist?
Ma arvasin, et te loobusite nii kaugele põhja üritamast.
Garnison? Milline garnison?
Siit kahe päeva teekonna kaugusel lõunas. - Nad käivad siin?
Kuidas muidu ma teie keelt oskan?
Ma teen, mida suudan, et neid heidutada.
Nad peavad mind surnumanajaks...
...siis jätavad nad mu rahule.
Tavaliselt see toimib.
Miks mitte sinu peal?
Me oleme hirmutundeks liiga väsinud.
Meid oli 3000 meest, nüüd ainult kolm.
Ma aitan.
Brick, pane see kuradi nuga käest.
Bothos, siit kahe päeva teekonna kaugusel asub rooma garnison.
See peab olema Mentieth läänepoolseim tugipunkt.
Kaks päeva?
Vaatame su sõbra üle.
Quintus, mida ta teeb?
Ta on pikt ja naine...
Kaks head põhjust tema mitte usaldamiseks!
See sulgeb verejooksu.
Mürgiseened?
Lõhnab hästi.
Kuidas jalg on? Kas meie nõid kasutas oma võluväge?
Quintus, need seened.
Mida? - Ta püüab meid mürgitada.
Miks ravida su jalga, et sind pärast tappa?
Mürgiseentel on valged kraed.
Tasub teada, mida korjad.
Isuäratav.
Tõesti hea.
Väga maitsev. - Maitsev.
Su mehed on väga närvilised.
Peavadki olema.
Deemon jälitab meid ööd ja päevad.
Deemon?
Tema nimi on Etain.
Kas tunned teda?
Kui Etain teile jahti peab, võite end sama hästi surnuks pidada.
Kui lohutav.
Tema hing on põhjatu anum.
Ainult roomlase veri saab täita seda.
Kus on Arianne?
Läks meile hankima hommikusööki.
On sul kõik korras?
Kas see on söödaks?
Sealt, kust mina tulen, peetakse ebaviisakaks segada teist inimest tema äkilises hädas.
Sealt, kust mina tulen, loetakse õigeks teguviisiks inimest hoiatada,
kui ta oma hommikusöögile urineerib.
Õige tähelepanek.
Küllap oli eile õhtul torm mägedes.
Tule!
Probleemid. - Kaome siit, Bothos.
Liiga hilja.
Peidke end viljahoidlasse ja mitte piiksugi.
Nõid, me jälitame rooma koeri.
Pole näinud ühtegi.
Otsige, kui vajalikuks peate.
Ärge ainult oma lehka minu majja jätke...
See on mu ainus.
Mis lahti on, Etain?
Kas neelasid oma keele alla?
Etain, mitte siin! Surm on needus meie rahvale.
Me asetame su liiga suurde hädaohtu. Me lahkume.
Lahkute nüüd ja teid nülitakse videvikuks elusalt.
Jääge kuni hommikuni, siis on teie sõber hea tervise juures.
Need on sinu inimesed.
Need ei ole minu inimesed.
Mitte ajast, kui Gorlacon süüdistas mind nõidumises ja jättis mulle selle...
...märkimaks mind kui väljatõugatut,
ja pagendas mind siia oma elupäevade lõpuni, üksi.
Milliseid julmi piinasid on saatusel meile veel varuks?
Leitud pelgupaik meie vaenlase elamus.
On ta ingel...
...või kurat?
Korras. - Hästi.
Püüa puhata.
Ma olen riiakas vanaldane sõdur...
...aga mitte nii kangekaelne, et ei mõistaks oma eksimust.
Ma vabandan, et teie üle kohut mõistsin.
Seda ma tahtsin öelda.
Läheb jahedaks. - Tänan.
Sa pakkusid meile peavarju oma kodus, soojust tulekoldes,
ja riskisid meie pärast oma eluga.
Miks küll?
Mul ei ole kohustust ühegi inimese ees, välja arvatud nende, kelle ma ise valin.
Panin teile teekonnaks natuke moona.
Tänan.
Õnn kaasa, roomlane.
Kõike paremat, nõiatar.
Bothos, tõuse püsti.
Mu jalg!
Näete! Näete! Tõuseb suitsu.
Soe toit ja kuiv voodi. Pingutame.
Agricola on tagasi tõmbunud.
Imperaator Hadrian on andnud käsu moodustada lõunasse uus kaitseliin.
Loobunud maast, mille nimel me võitlesime.
Mis seisu see meid jätab? - Persse.
Kuidas tal see õnnestub?
Ma ei tea, kuidas teiega, aga mina olen põgenemisest tüdinud.
See on kõik, mis ma leidsin. - Loodame neile.
Viriluse eest.
Üheksanda nimel.
Bothos, nad piiravad küljelt. Lääne müür!
Brick!
Tule aga!
Kaugele veel on minna? - Ma ei tea.
Päevatee. Vahest kaks.
See on piisavalt lähedal, Thax.
Sa perse!
Pidasin teid piktideks.
Arvasime, et oled hukkunud.
Kus Macros on?
Hundid said ta kätte.
Kogu lugu? Kõik, kes meist järele jäid?
Vähemalt meie kolm jõudsime!
Me pole veel kodus. - Millest sa räägid?
Peaksime olema juba piiril. - Mitte veel.
Agricola on andnud käsu tagasi tõmbuda.
Niisiis Rooma on lõplikult sellest sitaaugust loobunud.
Ei saa öelda, et ma head meelt ei tunne.
See tähendab, et me võitlesime ilmaasjata.
Mis poisiga juhtus, Thax? - Mul pole aimugi, millest sa räägid.
See ongi Hadrianuse geniaalne plaan? Vall?
Mis enam sellest? Me jõudsime.
Läksime! - Bothos, oota!
Ära kiirusta, tsentuurio.
Thax, mida sa teed?
Veendun, et me teineteist mõistame.
Ma mõistan, et sinu tegude pärast hukkusid paljud tublid mehed,
ja selle eest sa annad vastust.
Kuidas ma küll nägin su reageeringut ette?
Hei!
Bothos!
See aruanne kinnitab meie suurimaid hirme.
Sa võitlesid oma sõja, sõdur, ja teenisid välja Rooma tänulikkuse.
See mees juhatab sind mu eraruumidesse, ta toidab sind.
Sa näid poolnälginud.
Me ei saa naasta häbiga Roomasse.
On parem kui leegioni saatus jääb saladuseks,
kui tõde nende läbikukkumisest.
Kui sõna valla pääseb, tõuseb iga hõim ja rahvus meie vastu üles.
See on liiga suur risk.
Siis oleme kokkuleppinud?
Üheksanda leegioni saatus kustutatakse ajalooürikutest.
Just nii.
Ma loodan, et toit on teile meelepärane.
Tõin teile veini.
See on vähim, mida saame pakkuda Rooma kangelasele.
Kas nii austab Rooma kangelasi?
Soovite matta tõde ja mind koos sellega?
Sa oled liiga suur risk.
Kuhu sul minna on?
Sinna, kuhu ma kuulun.
Ei!
Tundub, et taaskord on minu elu sinu kätes, nõiatar.
Minu nimi on Quintus Dias.
Ma olen Rooma tagaotsitav.
Ja see ei ole minu loo ei algus ega lõpp.